Erthor

Fjern slægtning af Elotar.

Kaldet "Stormløber" og "Stålsang".

Elverne Elhirrim og Elohim er efterkommere af Erthor.

Erthor var en af de elvere der drog med Elotar og hans skare drog ud for at søge Elviel.

Han ledte en gruppe som i en meget mørk, stormende og uklar nat forsvandt fra resten af flokken en mørk nat i et område med tyndtvoksende skov.

Elverne blev blændede af en mægtig storm, der tvang de to grupper til at søge hver deres vej, og selvom det var planen, at de skulle mødes igen, lykkedes det ikke.

Erthor var en barsk elver, en dygtig jæger og en mægtig kriger. Han ledte nu sin flok af elvere, med deres dyrbare Anaredh ’er, over de golde stepper mod is og sten. Han var vred og ville fortsat føre krig mod dværgene, for han ønskede sig hævn mere end noget andet. Men i inderst inde var Erthor skamfuld på sin arts vegne og ønskede kun, at tingene måtte blive som de var før Nibin Alderon faldt, og før der blev spildt blod på verdens helligste steder. Erthor var dog samtidig en bitter elver, og han bildte sig selv og sin flok ind, at dværgene havde ødelagt verden, dværgene havde sat Elotar og Elviel op mod hinanden og hvis blot alle dværgene blev udryddet, ville verden igen kunne blive som den havde været i den Første Tidsalder.

Elverne førte en lang guerillakrig med de første dværge de stødte på, de skjulte sig i deres byer og gange og brugte elverlist og elvermagi til at bekæmpe dværgene og volde dem mange skamfulde nederlag.

Med tiden spredtes disse elvere for alle vinde– de kaldte sig nu mange navne, fx Erthors Flok og Elotars Forladte, men de fleste kaldte sig Stormelvere, for de var født af stormen, og de var som stormen; nådesløs, ubændig og ustoppelig. De førte krige mod orker og gobliner, trolde, nedrige og ondskabsfulde elvere fra undergrunden og andet pak og andre sagnmonstre.

Det sagdes, at de myrdede dragen Jorrgandalax, og at de egenhændigt slog Sortløvens Kompagni, navne der i dag, desværre, begge har mistet al betydning.

Stormelverne blev et normadefolk, der sjældent slog sig ned i lang tid ad gangen, men over tidsaldrene etablerede de flere og flere baser, der var mere og mere permanente.