Elvere

Elverne er et af verdens ældste folk, ifølge dem selv det ældste og de kaldes derfor også 'De Førstefødte' til tider.

Rynthias børn
I begyndelsen...

Soltræet og Nibin Alderons grundlæggelse
Soltræet I'anarorn bredte sine gyldne blade, og spredte lys og glæde på elvernes ansigter, der så smilende og leende op.

Dværgenes Ankomst
Frem fra mørke huler og verdens dybe steder krøb dværgene, små, hårdføre og beskæggede væsener der var skabt af Morken.

De unge og uvidende dværge begyndte straks at fælde af træerne og nedtrampe landet, at fiske i havene og jage i skovene. Overalt de viste sig fulgte død og ild dem.

Elverne forsøgte at bede dværgene trække sig, at forvise sig selv til deres fæstninger, men dværgene ville handle og de nærede en grådig trang til at tilegne sig elvermagi og -håndværk. Med tiden blev det klart at hverken dværge eller elvere kunne nå overensstemmelse.

Dværgene kunne imidlertid ikke glemme de fantastiske syn de havde set i elvernes smukke byer og med deres naturlige gave for at skabe drog de inspirerede tilbage til sig selv og arbejdede hårdt.

Dværgene var i disse dage endnu dygtigere end de er nu, deres våben og rustninger i stand til at måle sig med elvernes egne og de byggede imponerende og enorme krigsmaskiner. Deres forståelse af teknik og mekanik var uden rival og dværgene vævede deres magi ind i deres skaberværker - det siges at dværgene i den tid havde hele hære af sjæleløse konstruktioner animeret kun ved magi.

Ufred blandt søskende
Elotar og Elviel levede i fryd og gammen i Det Gamle Nibin Alderon, og i århundreder var alting godt og solen faldt varmt og gyldent over elvernes smukke land. Men fred bliver til ufred og med tid sneg tankerne sig nagende op på søskendeparret.

Elotar blev - og -, brugte mere tid i de frie skove og i dyb meditation på skovens små, stille steder. Elviel blev tvær og indadvendt, brugte mere tid blandt trækroner og hos magikyndige.

Splittelsen
Under Soltræets grene blev smil til tårer. Søskendeparret, der med visdom og snilde havde ledt elverne i så mange århundreder, brød ud i åbent skænderi. Elviel tog sine elvere, høje og noble, fra de ældste slægter, og drog dem i vrede mod sin broders samlinger af jægere og druider. En unævnelig krig førtes i al for lang tid, broder dræbte broder, frænde slog frænde.

Elviel selv mødte Elotar på Stjernelysets Plads og stødte sin broder gennem med hendes gyldne spyd. Elotar faldt og hans mænd trak sig.

Elviel stod nu i sorg i de knuste ruiner af Det Gamle Nibin Alderon - hendes tårer faldt tunge og bitre, for en skønnere og mere fantastisk by var aldrig set, og ville aldrig blive set igen.

Elotar hvilede sine sår, og da han hørte, at hans søster var draget mod nord, gav han kommandoen til sin søn Eloquel og drog efter hende. Mange legender

Soltræets Børn
Og hver af elverne kom, grådkvalte og med våde øjne, til det døende Soltræ. Og det hviskede til hvert af elverbørnene, mens det sænkede sine svækkede grene med klagende knagen, og gav elverne sin sidste gave - Solagernene.

Disse Solagern plantede elverne rundt om i verden, hvorend de slog sig ned, og skabte nye, mindre soltræer - gennem tiden kendt som Livstræerne - I'coiaorn.

Livscyklus
Oprindeligt, i den første tidsalder, levede elverne evigt. Med Soltræets Fald mistede elverne deres evige liv, og de lever nu en vis tid, meget forskelligt fra individ til individ, før de søger tilbage i naturen og forgår. Elvernes egne historier fortæller at disse gamle elvere bliver en levende del af skoven og det er bl.a. derfor mange elvere aggressivt beskytter Fauntasias skove. Visse elvere tror på en genkomst hvor de gamle helte ved dommedag atter vil træde i elverskikkelse og bestride jorden som hellige soldater i en endelig krig mod dværge, orker og troldfolk.

Højelverne
Efterkommere af Elviel

Skovelverne
Efterkommere af Eloquel

Vildelverne
Efterkommere af Elotar og hans mænd, som forsvandt efter de drog ud efter Den Unævnelige Krig.

Kalder aldrig sig selv 'vildelvere' - det er en fællesbetegnelse møntet af andre arter.

Tordenelvere
En stamme af vildelverne kalder sig 'Tordenelver'.

Månedanserne
Dybt religiøs elverstamme.

Ispagten
Vildelverstamme der lever i Jormskyst.

Hvidstjerne
Vildelverstamme der lever i Jormskyst.

De Tåredruknede
Elvere, hvis primære mål er at udrydde dværge som folkeslag.

Deres vigtigste fortælling er Soltræets Fald og de betragter alt efter det som irrelevant og ikke værd at berette. De er fortæret af sorg og skam.

Deres sorg er dog kanaliseret om til vrede og af vildelvere er De Tåredruknede blandt de mest aggressive, krigeriske, mistroiske og utilgivende stammer - også overfor andre elvere.

De Tåredruknede bærer udelukkende sort tøj da de altid betragter sig selv som værende i sorg.

Fribørn
På Tuvanesisk: Harad al-Haran

Normadisk elverstamme der rejser rundt i Tuvanes' ørkener.

Stormelvere
Stamme af vildelvere.

Eärcala
Elvisk: Havlyset

Elverstamme der traditionelt set rejser langs Knivkysten og Sølverrev. Naturlige svømmere og søfolk.

Thánequendi
Elvisk: Granelvere

Elverstamme der i flere tidsaldre har boet i Ravnshedes enorme skove. Er meget aggressive og meget traditionelle. Granelverne taler som udgangspunkt ikke varkilsk, men benytter sig, i de sjældne tilfælde det er nødvendigt, tolke - oftest deres shamaner.

De er berømte for deres kampevner som de skærper hele deres liv mod alle de monstre og fabelvæsner der bor i skovene.