Arundin

Arundin er en elver der voksede op som eneboer. Han havde en mor, Meriel, en far, Lorodin, og en ældre bror kaldet Lorotar. Da Arundin var i 50-års alderen blev den lille lysning hvor elverfamilien havde boet I et par år angrebet af en stor flok gobliner. Meriel var den eneste tilbage da Lorodin havde taget sine børn med ud i skoven for at jage. Den snart hundred-årige Lorotar hørte goblinernes skingre stemmer og råbte det til sin far. Lorodin råbte til børnene at de skulle følge efter ham da han sprang afsted mod lysningen. Da Lorotar og Arundin kom frem så de deres far læne sig ind over Meriels døde krop. Den samme nat forsvandt Lorodin. Arundin vågnede ved sin fars skrig et par hundrede meter derfra.

Arundin og Lorotar fortsatte livet som eneboere. De havde lært hvordan man overlever af deres afdøde forældre. De rejste hatten rundt for at søge efter et sted at bosætte sig. Arundin var næsten lige fyldt 200 da de kom frem til et land som menneskene kaldte Varkilia. Der slog de sig ned for der var en del elvere i området og det kunne blive nyttigt på længere sigt. Som årene gik blev brødrene mere og mere rastløse. De savnede at kunne rejse rundt og opleve noget. En vinteraften sagde Lorotar til Arundin at han ville rejse ud igen. Det ville Arundin også så de planlagde at rejse til foråret. Desværre blev rejsen ikke til noget da brødrene mødte endnu en gruppe af gobliner. Lorotar blev tilbage og kæmpede bravt for at redde sin lillebror men han kunne ikke klare det alene. Lorotar var død.

Uden familie eller bekendte søgte Arundin efter andre elvere. Han fandt stormelverne et stykke uden for Varkilia. Han fortalte dem sin historie og de ville med glæde tage ham ind. Han lærte hurtigt hvordan han skulle opføre sig i stammen. Senere hen er Arundin blevet stammens høvding når Elohim ikke er der.